PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Viděli jste...
To je nechutný démon.
- Co se stalo? - Klasické posednutí.
Nepamatují si, co udělali.
Spolek mě přeřadil do Idris.
- Zrovna ses vrátila. - Pojď se mnou.
Spolek ti chce roztrhnout rodinu? Půjdu s tebou.
- Má v hrudi díru. - Jako náš civil v márnici.
- Skryl se v těle. My udělali zbytek. - To démoni umí?
Nechal jsem démona zaútočit na Institut.
Je v ní.
Vrať se do pekla, kam patříš.
Přišel jsi pro Meč duše, ne pro mě.
Vezměte mého syna. Toho druhého zabijte.
Alecu.
Co jsem to udělal?
Alecu.
Uhni.
- Jak dlouho tu jsi? - Mám na sobě iluzi. Nikdo mě nevidí.
- Nesmíš si to vyčítat. - Nevyčítám.
Komu to namlouváš?
Jsem tvůj parabátai. Vím, čím procházíš.
Jocelyn zabil démon, ne ty.
- Vypadni. - Hej.
Jsme na stejné straně, pamatuješ?
No tak. Pojď zpátky dovnitř.
Nechci tam být.
Alecu, Valentine má Meč duše. Zabil mlčenlivé bratry.
- Potřebujeme vojáky... - Netvař se, že se to nestalo.
Nemohl jsem tě zachránit před Valentinem ani Městem z kostí.
Je to Clarina matka.
Tvoje matka.
Nikdo tě neviní.
Měli by.
Ámen.
- Nevím, co říct. - Mám tak špatnou hebrejštinu?
Kéž bych se mohla dovolat Lukovi.
Vždy mi řekne, když odjíždí z města.
- Dělám si starosti. - Tvoje máma pro něj znamenala všechno.
Potřebuje to zpracovat.
Když jsi zemřel, byla jsem... zničená.
Naprosto.
Vážně?
Jasně.
Simone, nedokážu si představit, že bych tě neměla.
Ale vrátil ses mi.
Simone.
Byl jsi mrtvý...
a pak ses vrátil.
- No, jo, ale... - Co kdyby se mohla vrátit i máma?
Clary, já...
Dobře, ale v tomhle šíleném světě, kde teď žijeme,
se dějí věci, které bych si nikdy ani nepředstavila,
takže to možná jde. Možná ji oživíme.
Clary... vím jak moc jsi ji měla ráda.
Ale někdy se prostě stane něco...
Co musíš to přijmout.
Ne.
Nejsem připravená to přijmout.
- Rozhodně ne. - Je to možné?
Řekni mi, jde to? Ano nebo ne?
Jistě, někteří čarodějové to udělali.
Ale to je temná, temná magie.
- Velmi nepředvídatelná. - Už jsi to někdy dělal ty?
Ne. A nepodporuj ji.
Promiň, zlatíčko. Vím, že pro tebe byla důležitá.
Byla to moje máma. Být to tvoje máma...
Neudělal bych to.
Nechápeš to.
Bylo mi devět, když pochopila, co moje kočičí oči znamenají.
Nemohla unést to, že porodila syna démonovi.
Vzala si život.
Tímto krisem.
Moc se omlouvám. To jsem nevěděla.
Bylo to už dávno.
A časem... se to zlepšilo.
Ne úplně, ale trochu ano.
Tvá matka byla výjimečná žena.
Chtěla tě chránit za každou cenu, proto jsem ti vymazal vzpomínky.
Nemůžeme je získat zpět...
tady máš mou.
Pane Bože.
- Kdy to bylo? - Když jsem se s tebou setkal.
Hned jsem si všiml, že se stejně smějete.
Ztráta tvé matky...
to magie neusnadní.
Musíš si prostě vyplakat oči.
Jsi v pohodě? Nezajdeme na jídlo?
Korejské barbecue, kde mají rýžový pudink? Co jen chceš.
Asi chci spát.
- Doprovodím tě k Institutu. - Měl bys jít domů.
Neopustím tě, dokud nebudu vědět, že jsi dobrá.
Co to vůbec znamená, dobrá?
Simone, jdi domů. Běž za mámou.
Řekni jí, že ji máš rád.
Během útoku na Město z kostí Jace statečně bojoval.
Spolek ho proto zprošťuje všech zločinů.
Hlavní lékař v Idris hlásí, že se Lydiin stav zlepšuje.
Dostala ses z ošetřovny rychle. Vypadáš dobře.
Vždy vypadám dobře.
Proč tu není Alec?
- Chce být sám. - Čelíme nové hrozbě.
Valentine má Pohár smrti i Meč duše,
dva ze tří nástrojů smrti. Musíme zjistit, co plánuje...
- Jsi v pohodě? - Jo.
Ale asi jsem jediný. Všichni se na mě dívají.
Jaci, promiň, že jsem je nechala tě vzít do Města z kostí.
- Myslela jsem... - To nic.
Zachránila jsi Alecův život... i můj. Udělal bych totéž.
Přechodový rituál zítra večer zvýší počet mrtvých
26 padlých mlčenlivých bratrů a tři lovce stínů.
Využijte tento čas k truchlení a připravte se. Brzy dostanete rozkazy.
Pořád tě bolí rameno?
Je trochu tuhé.
O mě se neboj. Spíš o Clary.
Měla jsem říct, že půjdu s tebou.
Mohly jsme hned odjet.
Ahoj. Jsi v pořádku?
Bylo by to lepší, kdyby lidi nešeptali a neříkali, že mám truchlit.
To asi jo.
Nevím proč. Prostě...
toho teď moc necítím.
Emoce zastiňují úsudek, že?
Clary, celý život jsem bojoval proti emocím.
A kam mě to dostalo.
Taky jsi přišel o mámu. Jak se cítíš?
Nevím.
Myslel jsem, že ji poznám. A ona pozná mě...
že jen jako nepovedený experiment.
Myslel jsem, že bude mít víc času.
SPISY ČARODĚJŮ
IRIS ROUSEOVÁ
No teda. Lovec na mém prahu.
Budu hádat.
Máš zlomené srdce a chceš, aby tě nějaký chlapec zase miloval.
Můžete oživit mou mámu?
- Zrovna umřela a je... - Bože, chudinko.
Moc mě to mrzí.
Mrzí mě tvá ztráta. A moje nevymáchaná pusa.
- Kdy umřela? - Před dvěma dny.
Vím, že je to temná magie...
To slovo používají čarodějové, kteří se bojí vlastních sil.
Pro někoho jako já, kdo tu sílu dokáže využít,
si je všechna magie rovna.
Takže to je možné? Oživit mrtvého?
Ta chudinka dnes vletěla do okna.
Narazila tak moc, že jsme to slyšeli až nahoře.
Musela hned zemřít.
Abych ti odpověděla... ano.
Je to velmi možné.
Nikdy jsem takovou ordinaci neviděla.
- Vy tu i žijete? - Nahoře. Ve druhém patře.
V prvním cvičím kouzla.
A tady dole se snažím prodlužovat cenné životy civilů.
Nenudím se.
Ahoj.
- Jak se jmenuješ? - To je Madzie.
Ahoj, Madzie.
Co kdybys šla za Leigh, jestli ti nedá sušenku?
Řekni, že to máš dovolené.
Je to má kmotřenka.
Velmi chytrá, ale moc nemluví.
Dost o mně. Promluvme si o tobě.
Potřebuju něco, co tvé matce patřilo. Kadeř vlasů, nehty...
- To zajistím. - Skvělé.
A pak poplatek.
Vím, že nemáš moc peněz,
a pojistka tohle nepokryje.
Ale líbíš se mi.
Dobře. Přivedu tvou matku zpět.
A ty mi budeš dlužit laskavost.
- Jakou laskavost? - Kdo ví?
Ty teď potřebuješ čaroděje. A já občas potřebuju lovce.
Nevím, kdy ten čas nadejde.
Ale až se tak stane, vyberu si to.
Co tomu říkáš?
Luku, asi není vhodná chvíle, ale...
promluvte si s Clary. Všichni šílíme. Potřebuje vás.
A já taky.
Takže... brzo se uvidíme, asi.
Nashle.
Ahoj!
Zpomal, opičko.
- Když jsi volal... - Promiň mi tu večeři.
Chci se nastěhovat zpátky, mami. Praní mi vážně nejde.
Ještěže ti to došlo. Hrozně ti smrdí košile.
Prostě...
Chci ti říct...
Vážně si tě cením, mami.
Dobře. No tak. Udělala jsem pečeni. Vím, že je to dost, ale...
Mami, poslouchej. Vím, že jsem zpátky, ale nemůžeš šílet,
až budu celou noc pryč nebo celý den spát. Máme hodně koncertů v noci.
Nemusíš mi nic vysvětlovat. Jsem prostě ráda, že jsi doma.
A myslela jsem, že bychom měli pozvat Clary a její mámu na večeři.
- Už jsem Jocelyn dlouho neviděla. - Jo.
- Zeptám se Clary. - Super.
- Chtěl jste mě vidět? - Prosím, posaď se.
Nepromluvili jsme si o tom, co se stalo v Městě z kostí.
Dělal jsem svou práci.
Tak to vidí Spolek. Já ale viděl nepřipraveného vojáka,
který zločinci dovolil vzít nástroj smrti.
No moment. Zachránil jsem vás.
- Měl jsem vás nechat zemřít? - Ano, to jsi měl.
Položil bych život za ochranu Meče...
stejně jako mlčenliví bratři. Ve snaze získat Meč zemřou další vojáci.
Jejich krev bude na tvých rukách.
- Udělám vše, abych ho získal. - Příliš pozdě.
Pošlu do Adamantové citadely tým, zjistí, co o Meči vědí Železné sestry.
Povedu ho.
Voják bez disciplíny je pro svůj tým jed.
Proto máš zákaz pracovat v terénu.
Není ti nic?
Nemůžu být v Institutu.
- Alecu... - Prý jsi předal Camille.
Jak to šlo?
Popravdě?
Hrozně.
Hodně jsme toho prožili.
- Promiň, jestli je to divné. - Není. Říkáš, co si myslíš.
- Nemáš čas na léčebnou runu? - Jsem v pohodě.
Ne, nejsi.
Jsi zraněný. A to dost.
Doufáš, že bolest tady bude silnější než bolest tam.
- Není to tak snadné. - Pustil jsem dovnitř démona.
- Není to tvá vina. - Co řeknu Clary?
- Nemůžu s ní mluvit. - Ale budeš.
Protože to ty děláš, Alexandře.
Možná to chvíli zabere, ale viděl jsem to. Byl jsem na tvé svatbě.
Pohnul bys celým světem, abys něco napravil.
- Co to děláš? - Nic.
Hej. K čemu to chceš?
Šla jsem za čarodějkou v Park Slope. Iris Rouseovou. A...
- Neříkej mi, že přemýšlíš o... - Můžu mámu oživit.
- Naši mámu. - Ne, Clary.
Neměla zemřít, Jaci.
Byla to chyba. Útok démona.
Chci s ní víc času.
To i já.
Ale nevíš, co se vrátí. Jsou tu rizika.
Mohla bys přivolat démona v Jocelyně podobě.
Mohla bych?
- Takže se může vrátit stejná, že? - Hele, vím, že ji chceš zpátky.
Ale musíš mi věřit.
Neoživuj mrtvé.
Tak jo.
Dobře. Kdo jsi?
Co se děje?
- Dřív jsme se objímali pořád. - Vážně? A i kdyby...
Panejo, to smrdí. Je tu moc tma.
Počkej, ne, ne! Prosím.
Prosím, zatáhni je. Víš, že se snadno spálím.
- Děje se něco, Simone? - Ne, nic mi není.
- Jo? - Jo.
Pamatuješ tetu Cheryl? Měla melanom.
- Byla to piha. - Tak to začíná.
Ale Simone.
To snad ne.
- Tajně piješ? - Ne.
Po všem, čím jsem si prošla s mámou...
Pane Bože.
- To je krev? - Jo.
Umělá krev. Pro kapelu. Děláme takový...
- Glitch hop jako Ozzy Osbourne. - To zní děsně.
Pracovala jsem v nemocnici. Vím, jak je cítit pravá krev.
Tak to mi ten, kdo mi ji prodal, lhal.
Dobře.
Takže tohle chování ti nepřijde...
- šílené? - Šílené? Ne.
- Vůbec ne. - Ať už se děje cokoli,
dej se dohromady, vole.
- Spláchnu to do záchoda. - Ne, Becky. Neber...
Ne, ne, prosím ne. Ne, počkej.
Aldertree tě nemůže stáhnout.
Už to udělal.
- Vrátil se Alec domů? - Jo.
Bere to vážně špatně. Mluvila jsi s Clary?
Je v pořádku. Chce být sama.
Udělala jsem jí jídlo, ale nesnědla ho.
Divíš se jí?
- No tak, Iz. Tohle je moc snadné. - Nebuď namyšlený.
Není ti nic? To to démonské poranění na zádech, že?
Jestli runy nepomáhají, nech si to vyléčit.
- Pak půjdu za doktorem. - Běž hned.
Po rituálu pošlou tým k Železným sestrám.
Nekecej.
- Jako dítě jsi mezi ně chtěla patřit. - Ale musela bych zanevřít na kluky.
- Kdy odcházíme? - S tím zraněním nejdeš.
- Aldertree to nedovolí. - Nezjistí to.
Iz.
Jo, to hodně štěstí.
Hele, Izzy, běž se nechat vyšetřit.
Nemůžeme dovolit, aby stáhli i tebe.
Isabelle Lightwoodová... Čemu vděčím za to potěšení?
Chci vést misi k Železným sestrám.
- Nezranila ses při útoku démona? - Ano, ale už jsem vyléčená.
- Cítím se dobře. - Ukážeš mi své zranění?
Nenarodil jsem se jako diplomat.
Byl jsem terénním lékařem. Občas bych to rád dělal dál.
- Vážně mi nic není. - Bez vyšetření tě nemohu pustit.
To není moc pěkné, že?
- Bolí to? - Ne. Vůbec.
Je to infekce z jedu.
- Léčivé runy moc nepomáhají? - Ne.
Isabelle, ve tvém stavu tvůj požadavek splnit nemohu.
Čekala jsem celý život, až je uvidím.
- Zvládnu to. - Pravda je, že nezvládneš.
Ne s infekcí.
Ale můžeme tě vyléčit.
A to rychle.
Vezmu si to.
To je yin fen.
Je silný. Obvykle ho nedoporučuji, ale pokud skutečně chceš jít...
Mohu?
Prosím.
Tohle se dá na páteř.
- Jak se cítíš? - Úžasně.
Dám ti trochu s sebou.
- Jo. - Ale používej to jen málo.
Méně je někdy více.
Ahoj.
- Hele, já... - Nech toho, prosím.
Clary, moc mě to mrzí.
Udělal bych cokoli, opravdu cokoli, abych těch 30 vzal zpátky.
Aby se ti vrátila máma.
Alecu...
- možná se může vrátit. - Co?
Našla jsem čarodějku, která to udělá. Ale... existují rizika.
Půjdu s tebou.
Jestli ji můžeme nějak přivést zpátky,
uděláme to. Budu s tebou, ať se stane cokoli.
Dobře. Uděláme to.
Jdete za doktorkou Rouseovou?
Ano.
Čeká na mě. Jsem Clary.
Ano, čekala jsem na tebe. Přemýšlela jsem, kdy přijdeš.
A přivedla sis hosta. Tvůj kluk?
- Ne. - Ne.
No, to je jedno. Zbraň nech venku.
Jakýkoli schopný čaroděj prohlédne iluzi lovce.
Neboj. Ve výklenku se jí nic nestane.
Přinesla jsi matčiny...
- Vlasy. Ano. - Skvělé.
Leigh ti pomůže s papíry.
Papíry?
Jen píchnutí do prstu, kvůli krvi na přísahu.
Na tu laskavost.
- Jakou laskavost? - Tak jsme se dohodly.
- To nic. Chci to udělat. - Skvělé. Pojď za mnou.
- Tvůj kamarád může počkat tady. - Ne, půjdu s ní.
Pak to nemohu udělat.
Má příliš rozbouřenou energii. Potřebuji klid. On klidný není.
Budu potřebovat pověření. Ukažte mi svou značku čaroděje.
Pokud dáma svou značku skrývá, je to z dobrého důvodu.
Alecu, to nic. Bude to dobrý. Vážně.
Ahoj.
Dej matčiny vlasy na stůl.
Teď se musíš co nejvíc soustředit na hezkou vzpomínku na matku.
- Zvládneš to? - Jo.
To odežene démony, kteří se přiblíží k její duši.
To je ono, Clary. Hodná holka.
Tak začneme.
Raphaeli, musíš mi sehnat krev.
Vím, že je den.
Nevím, jak dlouho se ještě budu ovládat.
- Ahoj. - Ahoj, mami.
Myslela jsem, že tě tu slyším dupat.
Simone, co se děje? Moji pečeni máš rád.
A jestli tu budeš nechávat jídlo, zase tu budeme mít krysy.
Máš pravdu, promiň.
Becky mi řekla, že tu máš krev.
Co se děje?
- Nic. - Zase ses přidal ke kultu?
World of Warcraft není kult.
Tak co se děje?
No tak, opičko. Mluv se mnou.
- Mami, tohle není normální problém. - Simone, jsem tvá matka.
Budu tě mít ráda, ať se stane cokoli.
Jsem upír.
Řekl jsem to.
Netušíš, jak je fajn to konečně...
říct.
To je tvůj nejlepší vtípek.
Panejo. Umělá krev v pokoji.
Černé závěsy... Spíš v rakvi?
Ne, v kánoi. A ta krev byla pravá.
Je to kraví krev a teď je pryč a já...
Mám vážně hlad.
Mluvíš vážně.
Bylo to... já vím...
Vím, jak divné to je. Začalo to tak před měsícem,
když se Clary zamotala s lovci stínů
a mě kousl upír a já zemřel. A hele, vím...
vím, že ti to zní šíleně, ale mami, prosím...
musíš mi věřit.
- Řekni, že mi věříš. - Věřím ti.
- Jo? - Jo.
- Bude to dobré. - Dobře.
Jo. Bude to dobrý.
Vše bude dobré.
Panebože.
- Ten pták! - Soustřeď se na matku, Clary.
Ne. Přestaňte!
Je to tu hezké.
Kde máš hračky?
Super žábry.
Je proto, že se jeden pták vrátil špatně...
Nechci riskovat. Pardon, že jsem plýtvala vaším časem.
Neplýtvala jsi jím. Pořád mi dlužíš laskavost.
- Dohoda je zrušená. - Ne, není. Přísahala jsi krví.
- Fajn. Tak mě pak zavolejte. - Potřebuju tě teď.
Budeš hostit jeden z mých nejlepších výtvorů
Hostit? O čem to mluvíte?
Mluvím o miminku, Clary. Čarodějném miminku.
Pusťte mě ven!
Čarodějové vymírají. Potřebujeme mladé ženy jako ty,
zdravé a plodné, které může oplodnit můj osobní démon.
Kéž by to šlo i jinak, ale hrozí nám, že nás Valentine vyzabíjí.
Potřebujeme navýšit počty.
Jsem lovkyně. Démon mě ne...
Neoplodní? Přišla jsem na elixír, který to umožňuje.
- Ten čaj. - Představ si čarodějné mimimko,
z části démona, z části lovce. To by bylo něco.
To nepůjde jen tak zabít.
Až se dítě narodí, vymažu ti paměť.
Na nic si nebudeš pamatovat.
- Spí tu miminka. - Hledám Clary.
Koho?
Přišel jsem s ní. Potkala jste ji. Kde je?
Co jste s ní udělali?
Vypadáš lépe.
- Říkala jsem, že jsem dobrá. - Nevidělas Clary?
Je v pořádku. Před pár hodinami odešla s Alecem.
- Ten čaroděj... - Čaroděj?
Mluv se mnou.
- Nechci Iris dostat do problémů. - Neboj.
To bylo tvé dítě?
Jedno z nich, myslím.
Maže nám vzpomínky. Pamatuju si útržky...
Počkej, je vás víc?
Ženy přicházejí a odcházejí.
Děti dává do domovů, kde se o ně postarají. Vychovají je.
Prosím, zkus si vzpomenout. Kam vzala Clary?
Alecu!
Slyší mě někdo?
Alecu!
- Ty jdi nahoru, já dolů. - Jasně.
- Kde je Clary? - Raději mě pusť, mladíku.
Kde je?
To budeš muset být lepší.
Babi! Babi, ne.
Ahoj, miláčku.
Běž dovnitř. Neboj se, jen si s ním hraju.
Hraní skončilo.
Polož tu dívku.
To je Madzie. Je jí lépe se mnou, než aby byla sama v tomto krutém světě.
Můžete zrzku zachránit, ale pořád mi dluží laskavost.
Izzy.
Alecu. Není ti nic?
Musíme najít Clary.
Běž ode mě!
Co to bylo?
Nevím.
Viděla jsem vizi runy a... nakreslila jsem ji.
Z ruky ti vylétlo světlo.
Věděl jsem, že jsi talent, ale to bylo úžasné.
Kde je ta runa?
Nevím. Zmizela.
Necháme si to pro sebe.
- Tady jste. - Není ti nic?
Ne, jsem v pohodě.
Já vím, ale musím si s doktorem Hughesem promluvit.
Ne, nejde o lékařskou pohotovost.
Vlastně jde.
Ne, nevím, co se děje.
Prosím, mohl by mi zavolat co nejdříve?
Děkuji.
Simone.
Bože...
Jsi v pořádku?
Isabelle, vypadáš dobře. Rameno se hojí, jak má?
Ano. Děkuju.
Nevidím Simona ani Luka.
- Clary chtěla... - Rozhodnutí Spolku.
Nemůžu to udělat, Jaci.
Ano, můžeš.
Jen se mě drž.
Pozůstalí si stoupnou vedle padlých.
Pozůstalí vyřknou jména padlých.
Bratr Micah.
Bratr Jeremiáš.
Jsme prach a stíny.
Jocelyn...
Mami...
Jocelyn Fairchildová.
Buď zdráva a sbohem.